December 1944. Den tysk-belgiske grænse.
Efter svære nederlag, et svindende forråd og dårlig udrustning til vinteren-
- holder en håndfuld amerikanere stillingerne forud for en tysk offensiv.
Kampene finder sted i Hurtgen-skoven, et 80 km2 stort område-
- med grov og tæt skov, tungt befæstet af fjenden.
Blandt amerikanerne blev skoven mere kendt som "Dødsfabrikken".
- Falcone, går du til venstre? - Nej, gå du. Han er lige bag dig.
- Rolig. - Giv mig den.
De tager vores spader.
- Rolig. - Fandt du endelig noget?
Har du mærket ordentligt efter?
Fuck dig. Du ved ikke engang, hvad jeg siger.
- Falder de, springer vi på dem, okay? - Jep.
De har intet på os. Vi er fire, og de er fem.
De bliver trætte og skal holde pause.
Jeg venter bare.
- Tyskerne går ikke i vejen. - Nej.
- Er du okay, Falcone? - Vent lidt.
Du ved, hende pigen du talte om.
- Jeg vil se min hund. - Tag ham, inde han tager støvlen af.
De har kun tre våben mod os fem. Jeg tror, vi har en chance.
- Menig. - Vi graver en grav til dem.
Grav ikke for hurtigt. Du gør ham bare vred. Ned med hovedet og fortsæt.
Sæt tempoet ned.
Jeg savner min hund.
Jeg har en pige, der venter derhjemme.
Jeg kan slå en af dem ned.
Kom nu.
Kom nu! Hurtigt!
- Er du okay? - Kaster de smøger efter mig nu?
Hvad laver du?
Nej! Bitte, nein! Tag mig i stedet.
- Du skal hjem, makker. - Rolig, han ville have skudt dig nu.
- Det er i orden, rekrut. - Nej, hvad sker der?
- Nej, tag mig i stedet! - Vi har jo gravet hullet!
Nej, kom nu! Træk vejret.
Bliv ved med at trykke der.
Hvor slemt er det, sergent?
Det ser ikke værst ud, makker.
Der sker ikke noget, Goldie. Vi må fortsætte. SS er overalt.
Vores linjer ligger en lille kilometer herfra. Gør mig en tjeneste, okay?
Hold øjnene åbne, indtil en køn sygeplejerske stirrer tilbage på dig.
- Okay? Vågn op! Se på mig. - Jeg vil ikke dø herude.
Du skal ikke dø, det lover jeg. De kunne ikke dræbe os i Normandiet-
- og heller ikke her, mens vi banker på deres hoveddør.
- Vel, Boston? - Jeg kunne ikke sige det bedre selv.
Gør mig en tjeneste og bær ham. Jeg skal finde vej. Kom.
Nu går vi, makker.
- Sådan. - Vi har dig.
Denne vej.
Vi er de gode! Sænk jeres våben.
- Vi troede, I var døde. - Tyskerne var ikke så heldige.
- Sygepasser! Kom, Mikey. - Næsten fremme, Goldie.
- Læg ham her. - Bliv hos mig, Goldie.
Forsigtig.
- Sådan. - Hold ud lidt længere. Bliv hos mig.
Hold ud. Det skal nok gå, makker.
- Flyt dig, rekrut. - Bliv her.
- Lad os passe vores arbejde! - Flyt dig, det er en ordre. Tilbage.
Tre kugler mod kroppen. En bag venstre ribben.
To gik lige igennem.
Han har blod i lungerne. Han skal ind i teltet nu! Hent en båre!
- Bliv her. - Han klarer sig vel?
Kom, Mikey. Gå over på den anden side.
Kom.
En, to, tre.
Vi vil gøre vores bedste. Han tilstand er ikke god.
Han skal nok klare sig, Mikey. Det kan jeg fornemme.
Det gør mig ondt, sergent.
De sagde, at du indsamlede dem og sendte personlige breve til familierne.
Ja...
Det er beundringsværdigt.
- Det kan ikke være let. - Det er svært nok til sin egen familie.
Men det blegner... at fortælle, at deres drenge ikke kommer hjem igen.
Havde han smerter?
Vi gav ham en masse morfin. Han mærkede ikke ret meget.
Tak for hjælpen.
Der er varm mad nogle telte nede. I har vel ikke spist i flere dage?
Spis jer mætte.
Kom, Mikey.
Det eneste, vi ser frem til her, er varm mad.
Sig til, hvis du finder en avis. Jeg vil vide, hvad resultatet...
- Archer, hvad fanden laver du her? - Ja, se, hvem der er kommet.
Sergenten fik en kugle i hovedet, så de sendte mig til jeres enhed.
De sagde, I manglede udrustning, så jeg fik så meget, jeg kunne bære.
Jeg er ked af at høre om din sergent.
Han var en god mand.
- Vi ville spise. Kommer du med? - Jeg har spist. Ellers tak.
- Vi ses senere. - Tak, makker.
- Hvordan går det, Mikey? - Endnu en dag i Europa, Greg.
Jeg ville ønske, jeg var taget hertil før krigen.
Besøg i Rom, Athen...
Du har været i Paris. Var det ikke nok?
Jo, men det havde været rart at se byen,
før hagekorsflagene begyndte at vaje.
Den var sikkert smuk.
Europa vil være et stort krater, når det her er slut. Det bliver ikke meget at se.
Tiden, Mikey. Tiden læger alle sår.
Gør den?
Sig det til Goldie. Og til Hickman, Benny, Cray og Dillinger.
Jeg måtte også bære på det, Mike. Du er ikke den eneste.
Jeg siger bare, at der ikke er mange af os tilbage, sergent.
Tror du ikke, at jeg ved det? Det er mig, der skal holde jer i live!
Må vi gøre jer selskab?
- Vi forstår, hvis I vil være jer selv. - Nej, det er i orden.
Dejligt at se nogle venlige ansigter.
- Noget nyt om, hvornår linjerne flytter? - Det kommer til at vare nogen tid.
Vi er i undertal, og denne flanke falder sammen.
- Se jer omkring. - Der kom nogle drenge i går.
De var fra 28. infanteridivision.
Det siges, at hele divisionen er decimeret til nogle hundrede mænd.
De omtalte dem som... blodspandene.
Jeg håber, det snart er overstået. Så kan vi vende tilbage til vores liv...
...og verden bliver et bedre sted.
Hvad får dig til at tro, at regnbuer og solskin venter, når det her er slut?
Når... ideologier...
...og vanvid dukker op i verden...
Gode mænd og kvinder har intet valg...
...men er nødt til at bekæmpe dem.
For menneskehedens bedste. Så må verden forandre sig.
Den må blive bedre, for ellers...
Hvad skulle det her ellers være værd?
Vi er nødt til at forandre tingene.
Ellers... Tja...
Menneskeheden er stadig ung.
Godt sagt, løjtnant.
Det her er det varmeste, jeg har følt mig i flere uger.
Og det siger du til os.
I burde hvile jer. Især inden I bliver sendt ud igen.
Den bedste idé hele dagen. Ikke sandt, Greg?
Jo...
Jeg er ked af det, sergent...
Sergent?
- Godmorgen, sergent. - Godmorgen.
Jeg spørger ikke, hvordan det går. I har vist været i helvede.
Se... og mærk efter.
Jeg er ret sikker på, at det her er helvede.
Helvede er varmere.
Nu er helved tomt og alle djævle her.
Shakespeare?
Jeg troede ikke, at I kommandosoldater læste.
Altid som stormen.
Har I fået, hvad I skal bruge til sygeteltene?
Nej.
Vores forsyningskæde blev afskåret. Der vil gå mindst et par dage til.
Okay...
Tyskerne har virkelig påvirket jer, drenge.
Er du okay, sergent?
Nej...
Soldaten, der lige døde på jeres bord...
- Han var en ven af mig. - Goldman?
Ja.
Jeg ved ikke, om jeg har mere at give af.
Til venner eller soldater?
Både og.
Jeg kan huske, da jeg meldte mig.
Mig og gutterne i skolen ville gøre det sammen.
Vi hørte, at nogle i byen havde gjort det. Og da Pearl Harbor kom...
...tænkte vi, at vi måtte af sted og dræbe nogle japsere.
Så kom Roosevelts tale...
Krigserklæringen og så videre.
Vi ville tage derover og hævne os.
Vi havde aldrig troet, at vi ville havne her.
Jeg mener i Europa.
Da vi landede på strandene i Normandiet på Omaha...
...var der MG42'ere i bunkerne.
De skød stort set hele mit fodboldhold.
Næsten hele min gymnasieklasse...
...blev forvandlet til en suppedas for øjnene af mig.
Det er et billede, jeg stadig ikke kan glemme.
Det er nok ikke så forskelligt fra at gå i krig i en af dem her.
Drengene brænder derinde.
Det er som en ovn.
Hvad hedder du?
- Jackie. - Jackie, har du mistet nogen?
Her? Nogen, du kender? En ven?
- Nogle stykker. - Det gør mig ondt.
Det er vanvittigt.
Hvor mange af vores mænd skal dø, for at vi kan stoppe en tyrans...
...magtbegær?
Og hvornår giver fjenden op?
Vi har jo faktisk besejret dem, men alligevel kæmper de videre.
Jeg fatter det ikke.
Hvordan en mand kan rejse en hær...
...ved hjælp af en idé, et...
...symbol.
Det er kun et stykke stof, sergent.
Du stirrer på det, som om det havde et indhold. Det gør en skør.
Den eneste gang, dette symbol bliver omtalt... bliver i historiebøgerne.
Når de skriver om, hvordan frie mænd bekæmpede tyranni og undertrykkelse.
Og sejrede.
Mor. Det er blevet dårligt vejr, og her er vådt og koldt.
Den slags kulde, som synker ind i knoglerne og stikker en i sjælen.
Selv når solen dukker op, forbliver kulden i luften.
Det er, som om skoven hader varme og alle levende ting.
Jeg har ikke set en eneste hjort, siden vi kom hertil.
Det skyldes måske ikke skoven. Men den fjende, vi kæmper mod.
Tyskerne er samlet ved deres sidste forsvarslinje og nægter at give op.
De virker endnu mere brutale, end da vi stormede strandene i Normandiet.
De er monstre, og jeg forstår ikke, hvorfor de er så fulde af had-
- men de sender det hele i vores retning her.
Bed for os. Vi kommandosoldater er trætte. Jeg er træt.
Bed for mig. Bed til at Gud giver os styrke, så vi klarer os helskindede.
Jeg elsker dig. Din søn, Greg.
Det er utroligt. De havde varm mad ovre ved sygeteltet.
Jeg gik ud fra, at du ville have noget.
- Har de også ferskvand? - Ja, er det ikke vildt?
- Juleaften kom tidligt i år. - Ja, juleaften.
- Skriver du igen? - Ja.
Skal du aldrig skrive hjem, Boston?
Det er der ingen grund til.
Jeg mener, hvorfor skulle jeg lade far gennemgå det her?
Vi er jo spøgelser herude. Vi går bare frem og tilbage.
Mit hjerte slår stadig. Og din kæft plaprer nok løs lang tid endnu.
Vi udfordrer oddsene hver dag. Ikke sandt?
Og hvor meget længere tror du, det kan blive ved?
Du skal ville det, Mikey. Du skal ville det.
Det er dødsfabrikken. En kødkværn for alle allierede, det ved vi begge to.
Vent nu lidt. Er du slet ikke spændt på at komme hjem og se mine Yankees...
- ...gennembanke dine Red Sox? - Det vil aldrig ske, Greg.
- Glem det. - Hvorfor det?
- Vi har Cronin, Catfish og Peacock. - Peacock? Hold nu op.
Jeg bliver overrasket, hvis nogen bold passerer dem.
- Vi har Chandler. - Chandler? I har ikke en skid.
Vi overlever krigen, Mikey.
Det lover jeg dig.
- Jeg gav et løfte engang. - Jaså?
- At møde din søster, når jeg er hjemme. - Det er ikke morsomt, rekrut!
- Du skulle se din mine lige nu. - Jeg slår dig, hvis du siger mere.
- Blomster. - Hvad?
- Blomster. - Hvad er der med dem?
Jeg vil vende hjem, invitere en pige ud og give hende blomster.
Vi kunne gå ud at danse. Måske se en film.
Det lyder rart.
Vi bliver angrebet, sergent!
- Hørte du fløjtelyden? - Det er ikke 88'ere!
Hvad?
Hvad gør vi?
Grænsepatruljen må være ved trælinjen.
- Har du ammunition nok? - Ja, masser!
Boston!
Hvad siger du til at finde granatskytterne?
Jeg holder mig bag dig, sergent.
Jeg så en, der ladede, og to andre.
Hvis de så meget som trækker vejret, skyder du. Parat?
Sergent!
De vil slås til sidste mand. De giver ikke op.
Du har sikkert ret, sergent.
- For fanden da. - Du godeste...
De angreb vores lazaret.
Hvem gør den slags, Greg?
De der granatskytter. Det var en selvmordsopgave.
Ellers ville tre soldater aldrig gå så tæt på.
Stedet her var et mål, men hvorfor?
- Obersten er her. - Saml alle enhedsledere...
- ...og mød mig i kommandoteltet. - Javel, sir.
- Der må være noget i gære. - Sikkert noget mere lort.
I har sikkert bemærket, at tyskerne ikke anvendt 88'erne mod jer.
Det skyldes, at de koncentrerer sig om 2. panserenhed nogle kilometer herfra.
De har delt vores kampvogne midt over som valnødder.
SS har fået forstærkninger i nord. De ved, at vi er svagest på denne side.
Vi får ikke nogen kampvogne bortset fra nogle M3'ere...
...og de har afskåret vores forsyningskæde ved Ruhr-floden.
Operation Queen er på randen af en fiasko, mine herrer.
Vi har ikke flyttet nogen linjer i flere dage, og selv om vi gør det-
- vil tyskerne dræbe 50 af os for hvert træ, vi erobrer.
SS vil foretage en offensiv lige gennem denne flanke.
Vi har seks sygetelte med sårede soldater på bårer-
- men ikke mænd eller forsyninger nok til endnu en angreb.
Skal vi trække os tilbage, sir?
Jeg siger, at hvis vi ikke vil se vores sårede blive slagtet-
- og vores sygeplejersker voldtaget og myrdet, må vi pakke sammen nu.
Og selv da ved jeg ikke, om vi har tid nok.
Nazierne er allerede på vej.
Og de marcherer gennem denne forbandede skov.
De er her sikkert i morgen tidlig.
Hør her. Der er et brændstoflager omkring 1000 meter fra frontlinjen.
Der er ikke meget, men nok til at tanke lettere tyske panserkøretøjer-
-og give dem et afsætningssted.
Hvis vi pakker sammen lige nu og får de sårede om bord...
...kan vi få nogle af dem væk, inden de angriber.
- Oberst. - Sergent.
Vi har kun få mænd tilbage, men vi kan måske gøre lidt ekstra-
-med tanke på situationen.
- Forklar, sergent. - Jeg tænker...
...at jeg og gutterne kan gå ind i skoven og ødelægge brændstoflageret.
Det bliver en hindring for dem. Hvis vi gør det...
...kan vi købe alle mere tid.
Det er en kilometer inde i skoven.
Og de har sikkert maskingeværreder og et par snigskytter.
Er du irer, sergent?
Nej, sir. Hvis det er held, du tænker på, så er Boston her stenbuk.
Selv om han ikke ser sådan ud.
- Hvor mange mænd har du tilbage? - Tre kommandosoldater, oberst.
Mere end nok til at udføre opgaven.
Så har du en opgave.
Giv dem al den ammunition, de kan bære.
Godt så.
Vi kan måske finde en avis og se stillingen i ligaen.
- Det lyder godt. Få armen undersøgt. - Den nyeste var to uger gammel.
- Løjtnant? - Vi har hørt det.
Jeg tænkte, at vi skulle lappes sammen, inden vi tager af sted igen.
Men der er ikke så meget at lave.
Sid ned.
Du har fået en ordentlig omgang der.
Børnene i skolegården derhjemme slår hårdere. Ikke, Falcone?
Måske børnene i Brooklyn. Jeg ved intet om Boston.
Jeg fik en skramme, da vi tog os af granatskytterne.
Jeg var uopmærksom et øjeblik.
Det gør mig ondt.
- Hvad? - At du og resten af din enhed...
...skal af sted igen.
Det skal du ikke være ked af. Det er et arbejde.
Ligesom at lappe os fyre sammen.
Med sagen er, at jeg ikke tror, jeg kunne klare det her hver dag.
Hvad?
Det her. Jeg ville ikke kunne gøre det.
At lappe sårede mænd sammen i felten er en ting...
...men her, dag efter dag.
Der kommer mænd ind, som I forsøger at redde.
I forhindrer dem i at dø. Jeg ville aldrig kunne gøre det.
Du gør det hver dag, sergent. Du har bare ikke forstået det.
Er du bange, rekrut?
Bange?
Der er ikke tid til at være bange.
Når frygten kommer... tøver man.
Og tøven koster folk livet.
- Det ville være i orden. - Hvilket?
At være bange.
Det er vi alle.
- Jeg håber, det hjælper. - Så god som ny.
Pas godt på dig selv derude, sergent.
Greg.
Jeg hedder Greg.
Pas godt på dig selv, Greg.
Når vi ses igen, har vi forhåbentlig klaret opgaven-
- og så vil I være sikre. Tak endnu en gang.
Vi ses, når støvet har lagt sig.
Vi har 12 af disse granater.
- Fire hver. - Det lyder godt, rekrut.
Jeg har masser af beskidte 6'ere.
Archer, du må hellere lade en pistol til.
Får vi problemer, er det ikke sikkert, at vi får nogen hjælp.
Sørg for at lade rigeligt.
Sergent, tror du, vi klarer det?
Vi har intet valg, Mikey. Klarer vi det ikke...
...vil alle her dø.
Det er, som om vi kommandosoldater...
...må tage skraldet, sergent.
Selv om vi tager skoven, bliver der ikke mange soldater tilbage i hæren.
Kommandosoldater viser vej, rekrut. Har du glemt det?
Det, Archer mener, er, at...
- ...vi skal udføre lortejobbene. - Det er en frivillig opgave. Okay?
Skal jeg minde jer om, at vi er i krig?
Der er ingen rene lagener eller dejlige senge her.
Vi har jord som puder, og det eneste der holder os varme, er geværpiberne-
-efter en ildkamp.
Jeg vil ikke høre mere brok.
Forstået?
Hvor mange tysker er der mon derude?
Du hørte obersten.
Der er mindst en maskingeværrede derude.
- Falcone, er det fire, fem soldater? - Mindst.
Det er ikke maskingeværerne, jeg frygter... men snigskytterne.
Det her er et paradis for dem.
- Jeg hader snigskytter. - Jaså? Hvad gør dem så specielle?
Jeg kan ikke respektere nogen, der er stolte over at skyde nogen på afstand.
Det er fejt.
Det er krig, rekrut. Bare krig.
Nogle centimeter eller hundrede meter væk. Jeg er ligeglad...
- ...når bare mine kugler rammer dem. - Det mest ærefulde ville være...
...at se en person i øjnene, inden man trykker af.
Ærefulde?
Det ord findes ikke i fjendens ordforråd.
Jeg kan huske en nationaldag som barn.
Far havde køb en masse fyrværkeri.
Han syntes, at familien skulle have en fin forestilling.
Han havde købt en masse skøre ting. Raketter, knallerter, kanonslag.
Han ville lave noget specielt til os. Han gravede en æske ned-
- ved siden af mors helt nye Ford. Og far elskede cigarer.
Han stod og pulsede på en så stor som en skorsten.
Alle naboerne stod og ventede på den store forestilling...
...og han pulsede løs, til der næsten ikke var noget tilbage.
Så kastede han den ned i æsken.
Æsken eksploderer, og der flyver farver omkring til alle sider.
Så tager det lidt af, og... jeg opdager, at mors bil brænder.
Min bil brænder!
Far forsøgte at gøre det godt igen med en rejse til Atlantic City.
Vi må sørge for at slå det pokkers brændstoflager ud, okay?
Ja.
Rekrut?
Vi holder pause her.
Bliv nede.
Ifølge kortet er der 640 meter endnu.
Fortsætter vi i dette tempo, er vi der om to timer.
- Snarere to dage... i denne sneglefart. - Gå langsomt og bliv nede.
Vi vil ikke træde på en mine. Ifølge oberstens kort er de overalt.
Hvem er tørstig? To fulde.
Tak, makker.
Det første, jeg vil gøre, når jeg kommer hjem...
...er at få min kæreste til at lave grillstegt kylling.
Hun laver verdens bedste kylling, uanset hvor man kommer fra.
Hvad sagde du, at hun hed?
Molly.
Blondine eller brunette?
Det vil du gerne vide, hva'?
Det her er den eneste gang, jeg siger det...
...men lige nu ville jeg vælge kylling frem for en dame.
Fint, for det er din eneste mulighed.
Vi kommer snart hjem, drenge. I god behold.
Meget snart.
Så er pausen forbi. Archie, du tager føringen igen.
Bevæg jer langsomt og hold jer nede. Archie, fremad.
- Snigskytte, klokken 12! - Archie, er du ramt?
I venstre ben, sergent.
Archie, kan du komme i dækning?
Det tror jeg.
Bliv liggende!
Boston. Kan du komme hen til ham?
- Det tror jeg. - Jeg dækker dig.
- Hvor er du, sergent? - Bliv liggende, Archie. Boston kommer.
Archer, jeg er lige her.
Bliv nede.
Boston. Jeg tager venstre flanke og forsøger at overraske ham bagfra.
Archer, se på mig. Hvor er skytten?
Archer, se på mig. Se mig i øjnene.
Archer, bliv, hvor du er. Falcone går udenom og tager ham.
Du skal tage det roligt og blive liggende. Vi henter dig.
Rul hen mod bregnerne her, så trækker jeg dig herover.
Fandens.
- Arch? - Mikey. Du er nødt til at hente mig.
- Bliv der og tage det roligt. - Mikey, du skal komme...
- Du skal nok klare dig. - Jeg fik ikke skrevet et brev, Mikey.
- Jeg skrev ikke noget brev... - Rolig, du kommer hjem.
Du skal bare blive der, okay? Bare bliv der, Archer.
- Kom og hent mig. - Bliv nu liggende.
- Red mig! - Archer.
Jeg fik ham!
Jeg lader!
Boston, jeg tager venstre flanke.
Fandens!
Den sidder fast!
Jeg bliver skudt i småstykker!
Sikret. To tyskere nede.
Hold øjnene åbne.
Sergent! Jeg har et raketstyr her.
Fandens!
Vi er ikke som dem. Og det bliver vi aldrig.
De er vilde, ikke som os.
Gør vi det samme, giver denne krig ingen mening.
Du klarer dig.
Kom. Lad os finde det brændstoflager.
- Undskyld, Greg. - Du skal ikke undskylde.
Når så mange tyskere kommer efter en, mister man sin menneskelighed.
Du har intet at skamme dig over.
Der kan være flere længere fremme, så vi skal være stille.
Det bliver snart mørkt, og så kan vi ikke bevæge os.
En tysker kan opdage os, eller også træder vi på en mine.
- Skal vi tage vagter? - Ja.
Jeg begynder med nogle timer og sørger for, at ingen patrulje opdager os.
Jeg kan begynde, sergent.
- Er du sikker, Mike? - Ja...
- Jeg kan alligevel ikke slappe af. - Okay.
Hold øjnene åbne. Hvis du skal åbne ild, så tag selv beslutningen.
Javel, sergent.
Jeg vil finde det pokkers brændstoflager, når det bliver lyst-
- og sørge for, at tyskerne betaler for det, de gjorde mod Archer.
Han var en god mand. Lad os afslutte opgaven for hans skyld.
Tror du, de evakuerer sygeplejerskerne og vores drenge?
Jeg har ikke set noget infanteri, så jeg tror, at obersten havde ret.
De omgrupperer og angriber flanken i morgen tidlig.
Sov nu, Greg.
Der er ingen, jeg hellere ville være her med end dig, Mikey.
Boston, jeg har masser af granater og en sprængladning. Jeg går om hjørnet-
-og kaster en granat ind.
Når de kommer ud, skyder du dem med en ad gangen.
Så kaster jeg ladningen mod deres telt og forsøger at tage en benzintønde.
Har du ammunition nok?
Min arm er som Spud Chandlers i Yankees.
- Jeg skal nok klare mig. - Det tager jeg som et nej.
Kan du høre det, sergent?
- Et let panserkøretøj. - Vi kan ikke lade dem tanke her.
Kører de det til fronten, er det sket med vores drenge.
Vi må være hurtige.
I dækning!
Falcone, ned!
Boston, vi går nu!
Skyd!
Sergent, lad!
Ryk frem!
Lader!
Tilbage!
Sergent!
Jeg kommer!
Lader!
Sergent!
Boston? Vi har halvanden kilometer til basen.
Blæs på, om du får dem. Vi må dække hinanden, okay?
Jeg håber, jeg har ammunition nok til hele turen.
Tag røggranater eller hvad du end har.
Boston! Find granaterne frem.
Boston, løb!
Den har sat sig fast.
- Vi skal væk! - Dækker!
- Lader! - Frem med granat!
Boston, væk.
- Boston, er du okay? - Ja.
Lader!
- Den sidder fast! - Vi rykker!
Fandens!
Mikey?
For fanden... Nej, nej, nej...
Du skal nok klare dig. Der sker ikke noget, Boston.
For pokker...
- Det er ikke så slemt. - Du klarer dig.
Der sker ikke noget. Jeg har ikke mere ammunition, sergent.
Jeg har heller ikke noget, men det er godt, at vi er gode til at improvisere.
Det har du ret i, sergent.
Sørg for... Se på mig! Du er blevet ramt to gange.
Knivsåret er ikke noget. Lægerne lapper dig fint sammen.
Vi skal bare tilbage til vores linjer. Op med dig! En, to, tre!
Vi skal herover. Jeg lægger dig ned.
Linjen er kun nogle hundrede meter herfra. I dette tempo er vi der snart.
Hold øjnene åbne.
Mikey?
Er du okay? Se på mig. Mikey, nej...
Nej, hvad laver du? Kom nu, vågn op. Mikey, vågn op.
Gør mig en tjeneste.
Giv det til min far.
Vi var gode, Greg.
Ja, det var vi.
Skyd!
Godt at se, at du klarede dig, sergent.
Hele vejen! Fremad!
Klarede alle det?
Ja, Greg.
Alle menneskers liv ender på samme måde.
Det er kun hvordan vi lever og dør-
- der adskiller mennesker. Ernest Hemingway (overlevende fra Hurtgen)
Tekster: Torben Christensen Ordiovision